ЗАЛЕЖНІСТЬ КОНСТРУКЦІЇ ДОГОВОРІВ У СФЕРІ ІТ ВІД ПРИРОДИ ЦИФРОВОГО ОБ’ЄКТА - Вовчок, Р. В. (Київський часопис права, 2026)
У статті досліджується залежність конструкції договорів у сфері інформаційних технологій від природи цифрового об’єкта, що становить їх предмет. Особлива увага приділяється аналізу правової природи таких об’єктів, як програмне забезпечення, бази даних, цифровий контент та системи штучного інтелекту, які поєднують ознаки об’єктів права інтелектуальної власності, інформаційних ресурсів та результатів надання послуг. Обґрунтовується, що специфіка цифрового об’єкта зумовлює трансформацію класичних договірних конструкцій та формування гібридних моделей, що поєднують елементи договорів підряду, надання послуг, ліцензійних договорів і договорів про обробку даних. У статті аналізуються особливості визначення істотних умов ІТ-договорів, зокрема умов щодо обсягу прав інтелектуальної власності, режиму доступу до цифрового об’єкта, способів його використання, обмежень і гарантій безпеки. У дослідженні використано системний метод, який дозволив розглянути договірні конструкції у сфері ІТ як цілісну систему, зумовлену взаємозв’язком між природою цифрового об’єкта та правовими формами його використання. Застосовано формально-юридичний метод для аналізу положень цивільного законодавства, а також норм міжнародного та європейського права у сфері права інтелектуальної власності та цифрових технологій. Метод порівняльно-правового аналізу дав змогу дослідити підходи до правової кваліфікації ІТ-договорів у різних правових системах, а узагальнення судової практики дозволило виявити проблеми визначення їх правової природи та застосування відповідних правових режимів. Теоретичне значення дослідження полягає у розвитку наукових підходів про вплив природи цифрового об’єкта на формування договірних конструкцій у сфері ІТ та уточненні ролі об’єкта правовідносин у визначенні змісту зобов’язання. Практичне значення полягає у формуванні підходів до належної правової кваліфікації ІТ-договорів, визначення їх істотних умов та забезпечення балансу прав і обов’язків сторін, що сприятиме підвищенню правової визначеності та ефективності договірного регулювання у цифровій економіці.