КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВА ОХОРОНА ТАЄМНИЦІ КОРЕСПОНДЕНЦІЇ ІНОЗЕМНИХ ДЕРЖАВ: ПОРІВНЯЛЬНИЙ АНАЛІЗ - Довга, М. О.; Лугіна , Н. А. (Київський часопис права, 2022)
У статті авторами досліджено особливості кримінально-правової охорони таємниці кореспон-денції в іноземних країнах і структуру їхнього кримінального законодавства. У роботі досліджено кримі-нальне законодавство і конституційні норми, які захищають і гарантують таємницю кореспонденції такихкраїн, як Польща, Франція, Німеччина, Грузія, Швейцарія, Швеція, Іспанія, Туреччина. Авторами проведенопорівняльний аналіз законодавства цих держав з українським кримінальним правом. У роботі детально про-аналізовано досвід Польщі в цій сфері, проведено ретельний аналіз польського кримінального законодав-ства, його структури, складу правопорушень, які передбачають порушення таємниці кореспонденції, тощо.У статті автори також проаналізували думки польських науковців щодо цього питання. Докладно дослідженоі кримінальне законодавство Франції та Німеччини. Досліджуючи кримінальне законодавство Франції, авто-ри приділили значну увагу структурним особливостям Кримінального кодексу Франції, а також проблемам,які виникають під час кваліфікації таких діянь. Досить детально проаналізовано відмінності кримінально-правової охорони права на таємницю кореспонденції Федеративної Республіки Німеччини. Авторами про-ведено ретельне дослідження складу правопорушень, яке передбачає порушення таємниці кореспонденціїзгідно із Кримінальним кодексом цієї країни. Під час такого аналізу виявлено переваги та недоліки кримі-нальних норм цих держав. Значна увага у цьому дослідженні присвячувалася порівнянню українських нормкримінального права із нормами таких країн, як Грузія, Швейцарія, Швеція, Іспанія, Туреччина. Ці краї-ни показали найвищий рівень захисту права людини на таємницю телефонних розмов, листування і спіл-кування. Це пояснюється тим, що швейцарське кримінальне законодавство є одним із найдосконалішиху Європі. Кримінально-правові норми Швеції та Іспанії найповніше захищають право людини на таємницюкореспонденції. У цих країнах вони охоплюють найважливіші сфери життя особи, а шведське законодав-ство ще й захищає її від посягань з боку державних органів. Унікальність законодавства Туреччини полягаєв тому, що Кримінальний кодекс цієї країни дозволяє юридичним особам самостійно вибирати заходи ізїхньої безпеки та самостійно регулювати таку діяльність. Наприкінці дослідження автори роблять висновок,що досвід цих держав є найоптимальнішим для запровадження в Україні, тому потребує більш детальногоопрацювання.