ПРАВОВИЙ СТАТУС ВІРТУАЛЬНИХ АКТИВІВ ТА КРИМІНАЛЬНО-ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ ДІЯНЬ, ПОВ’ЯЗАНИХ З ЇХ НЕЗАКОННИМ ОБІГОМ В УКРАЇНІ - Резнік , Ю. С. (Київський часопис права, 2026)
У статті проведено всебічний юридичний аналіз правової природи віртуальних активів у контексті українського кримінального законодавства станом на 2026 рік. Актуальність дослідження зумовлена стрімкою цифровізацією економічних відносин та виникненням нових форм майнової злочинності, що потребують чіткої та системної правової оцінки. Автор детально розглядає еволюцію законодавчого підходу до визначення віртуальних активів, аналізуючи положення базового Закону України «Про віртуальні активи» та його взаємозв’язок із нормами Цивільного та Кримінального кодексів України. У роботі акцентовано увагу на специфічній природі криптовалют як нематеріальних благ, що мають економічну вартість, але не є законним засобом платежу на території України. Доведено, що попри відсутність фізичного втілення, віртуальні активи інтегруються у систему майна як об’єкти цивільних прав, що дозволяє розглядати їх як предмет злочинів проти власності. Особливий науковий інтерес становить аналіз проблем кримінально- правової кваліфікації. У статті критично переосмислено застосування традиційних норм про крадіжку та шахрайство до цифрових об’єктів. Окремий акцент зроблено на розмежуванні складів злочинів, передбачених ст. 185 та ст. 361 КК України, що виникає при несанкціонованому доступі до криптогаманців. Обґрунтовано, що для коректної кваліфікації необхідно враховувати не лише факт заволодіння активом, а й спосіб втручання в інформаційні системи. Розглянуто специфіку Digital Forensics у розслідуванні криптозлочинів, зокрема процесуальний порядок фіксації даних блокчейну та ідентифікації власників адрес за допомогою сучасних аналітичних платформ. Висновки статті містять практичні рекомендації для правоохоронних та судових органів щодо уніфікації підходів до оцінки цифрових доказів та визначення розміру збитків у гривневому еквіваленті на момент закінчення злочину. Окремо підкреслено сувору заборону використання будь- яких джерел країни-окупанта, що відповідає сучасним етичним та правовим стандартам української науки. Стаття пропонує науково обґрунтовану модель розв’язання дискусії щодо визнання віртуальних активів майном, спираючись на практику ЄСПЛ та динаміку вітчизняного законодавства. Додатково проаналізовано аспекти міжнародного співробітництва у сфері кібербезпеки та впровадження стандартів регламенту MiCA у вітчизняну практику. Дослідження також визначає шляхи вдосконалення процесуальних норм щодо арешту та конфіскації віртуальних активів, що є необхідним для ефективного правосуддя.